Title: SVEUČILIŠTE U RIJECI
Author: Andrea
Company: TOSHIBA

RODITELJI OVISNICI O OPIJATIMA I DJECA SUOVISNICI KAO MARGINALNA SKUPINA

         			prof.dr.sc. Jasminka Zloković
Sveučilište u Rijeci
Filozofski fakultet u Rijeci
Odsjek za pedagogiju
Hrvatska

Sažetak: Rad predstavlja znanstveno-pedagošku raspravu o problemima djece roditelja ovisnika o opijatima, te ukazuje i na diskrepancu deklarativnog stanja i uočenog stanja koje upućuje na marginaliziranje problema velikog broja maloljetne djece. Ovisnost o opijatima je kompleksan osobni, obiteljski i društveni problem per se. U  Hrvatskoj tijekom 2017/2018 godine stopa liječenih ovisnika o drogama iznosila je 248,3 (248,3 osoba na 100.000 stanovnika u dobi od 15. do 64. godine). Veliki broj ovisnika, njih 37,6 posto imalo je djecu. Odrastajući uz jednog ili nerijetko i oba roditelja ovisnika izloženi nedostataku roditeljske brige i skrbi, egzistencijalnoj, materijalnoj i tjelesnoj deprivaciji, neadekvatnoj zdravstvenoj skrbi, obiteljskom nasilju te nerijetko kriminalu i kriminalnim radnjama ovu djecu čini visoko rizičnom skupinom. Neka djeca roditelja ovisnika prepuštena su na brigu starijih članova obitelji (bake i djedovi, rođaci), domovima  za djecu i udomiteljskim obiteljima, iako je nažalost puno primjera gdje djeca i nadalje nastavljaju život s roditeljem/ima ovisnikom/icima. Djeca suovisnici predstavljaju specifičnu visoko rizičnu skupinu djece budući iako maloljetni pokušavaju preuzeti inače u zdravim obiteljima očekivano roditeljske funkcije, kako u brizi za samog sebe tako i brizi prema svojim roditeljima. Iako je na deklarativnoj razini djeci zagarantirana pomoći zaštita posebice u rizičnim stanjima realna je situacija u svakodnevnoj praksi drugačija. I znanstveno-stručna literatura nedovoljno je fokusirana na probleme i potrebe djece suovisnika, kao što je ova visoko rizična skupina djece marginalizirana i u prevencijskim programima što otvara i pitanja - je su li  institucije zaštite djece i zakonodavstvo te pravno-sudski sustav, socijalne i odgojno-obrazovne institucije zakazale u zaštiti i pružanju skrbi jednoj od visoko rizičnih i vulnerabilnih skupina djece suovisnika. Humano-razvojni pristup kompleksnom problemu razornih utjecanja ovisništva na obitelj između ostalog podrazumijeva promicanje primarne prevencije i osnaživanja boljeg funkcioniranja rizičnih obitelji i njihove djece u čemu odgojno-obrazovne i socijalne institucije imaju respektabilnu ulogu.

Ključne riječi: djeca suovisnici, roditelji ovisnici, marginalne skupine, prevencija, osnaživanje rizičnih obitelji i djece  

DRUGS ADDICTS PARENTS AND CHILDREN OF PARENTS OF ADDICTS AS MARGINALIZED GROUP

Summary: This paper presents scientific-educational discussion about children of parents of addicts and shows distinction between declarative and real state that refers to problem marginalization of a large number of juvenile children. Drugs addiction is comlpex personal, family and social problem. In Croatia durin the 2017/2018 years, rate of treated addicts was 248,3 (248,3 persons on 100.000 residents at the age of 15-64 years old). A large number of addicts had children (37,6%). Children are exposed to lack of parental care, existential, material and physical deprivation, inadequate health care, family violence and often criminal acts by growing up with one or both parents of addicts,. All of the above, make these children a high-risk group. Some children of addicted parents are relieved of the care of older family members (grandparents, cousins), children's homes and foster families, although unfortunately there are many examples where children continue to live with their parents, drugs addicts. Children of parents of addicts represent a specific high-risk group of children which often try to take over self-care and care for their parents. Although there is a declarative level that guarantees help and protection, especially in risky situations, in everyday practice the real situation is much different. Scientific papers and literature are not sufficiently focused on the problems and needs of children of parents of addicts. This high risk group of children are marginalized even in the prevention programs and we can wonder if the institutions of child protection and legislation and the legal-judicial system, the social and educational institutions had failed in protecting and care one of the high-risk and vulnerable groups of children. The human development approach to the complex problem of the devastating effects of addiction on the family includes, among other things, the promotion of primary prevention and strengthening the better functioning risky families and their children, in which the educational and social institutions have a respectable role.

Keywords: children of parents of addicts, addicted parents, marginal groups, prevention, strengthening risky families and children

Uvod
Ovisnost o psihoaktivnim drogama i alkoholu je kompleksan personalni i društveni problem per se. Tendencija porasta broja ovisnika evidentna je u mnogim Europskim zemljama i općenito u svijetu. Uzmemo li u obzir i činjenicu da mnogi ovisnici imaju i (malu) djecu, ozbiljnost problema i važnost promptnog interdisciplinarnog pristupa svim razinama prevencije (primarne, sekundarne i tercijarne). Primjereno je postaviti pitanje na koji način ovisnici koji su ujedno i roditelji odgajaju djecu za vrijeme intenzivnog konzumiranja droge (ili alkohola)  ili u „najboljem“ slučaju, za vrijeme trajanja rehabilitacije i liječenja.
S obzirom na važnost međusobnih odnosa u obitelji postavljene su brojne teorije koje promatraju različite segmente obitelji, roditeljske vještine, kompetencije, bračne odnose i dinamiku, temperamente i ličnosti djece te utjecaje obitelji na djecu i njihov rast i razvoj. Ne pretendirajući u ovome radu na širi prikaz teorijske sveobuhvatnosti značaja obitelji u razvoju djece poznato je kako je zdrava i poticajna obitelj s čvrstim, emocionalno toplim i privrženim međusobnim odnosima te ugodnim ozračjem nužna za razvoj djeteta u zdravu i uspješnu jedinku. Unatoč neminovne diskrepance tradicionalnih i suvremenih teorija bez obzira kojem se pravcu  priklonili rani odnos koji dijete ostvari sa članovima obitelji jest presudan za njegov daljnji razvoj. Život u nepovoljnom obiteljskom i socijalnom okruženju pogoduje razvojnim i neprimjerenim socijalnim ponašanjima kao i psihičkim problemima koja se manifestiraju kao delikventna, agresivna, nasilna ponašanja, nesposobnost stvaranja i održavanja zdravih odnosa s drugom djecom i odraslima, pojavu anksioznosti, tjeskobe, depresije, nemogućnost adekvatnog funkcioniranja u školskoj sredini te potencijalnom razvijanju sklonosti ka različitim oblicima ovisnosti.
Mnoge obitelji ne funkcioniraju na očekivani pozitivno poticajni način. U najširem smislu svaka obitelj koja može svojim odnosima i općenito (ne)funkcioniranjem nepovoljno djelovati na razvoj djeteta (ili na neku specifičnu razinu razvoja) može se smatrati rizičnom (niska, umjerena ili visoka razina). Potencijalni uzroci rizične obitelji brojni su: siromaštvo, obiteljsko nasilje, zlostavljanje, zanemarivanje, neprimjerena tjelesna, zdravstvena i emocionalna skrb, neosiguravanje adekvatnog obrazovanja djeci, konflikti, izostanak povezanosti, topline i podrške među članovima obitelji, roditeljska ovisnost o psihoaktivnim drogama i alkoholu (i druge vrste ovisnosti) kao i neka druga asocijalna ponašanja i situacije u kojima žive djeca i odrasli (Rosić, Zloković, 2002.; Čudina-Obradović, Obradović, 2006 i dr.). 
Rizične obitelji i djeca u riziku  osjetljiva su društvena skupina kojoj je potrebno posvetiti primjerenu stručnu pozornost. Međutim primjeri iz svakodnevne prakse ukazuju na problem marginaliziranja čak i visoko rizične djece. Svakodnevni primjeri upućuju na zaključak da su djeca roditelja ovisnika na marginama društvene brige.  Brojni su zakoni i konvencije doneseni i ratificirani s ciljem zaštite dječjih prava te pružanja pomoći djeci u riziku kao što i postoje različite institucije čija je uloga i funkcija pružanje djeci zaštite i stručne pomoći (socijalni i zdravstveni centri, obiteljski centri, predškolske i školske ustanove, udruge za zaštitu djece i dr.). Realna situacija čini se znatno je drugačija. U nizu problema proučavanjem dostupne znanstveno-stručne literature, pojavljuje se i problem – manjak dostupnih podataka o djeci roditelja alkoholičara i ovisnika o psihoaktivnim drogama što je paradoksalno za civilizirane zemlje. Brojni su ilustrativni primjeri iz svakodnevne obiteljske prakse i socijalne okoline koji upućuju na problem nehumanih odnosa i socijalno marginaliziranje vulnerabilne  skupine djece suovisnika čiji su roditelji ovisnici o alkoholu ili psihoaktivnim drogama.

Roditelji ovisnici i djeca ovisnika

Motivi uzimanja droge su različiti te ovise od svake osobe ponaosob. Sam fenomen ovisnosti je kompleksan te je u razmatranju etiologije potrebno uvažavati cjelokupni obiteljski i socijalni kontekst.  Zbog neminovnog višedimenzionalnog pristupa teško je formirati jedinstvenu znanstvenu paradigmu etiologiji i procesu razvoja ovisnosti.  K tome neminovna je različitost znanstvenih pretpostavki s moralnim sudovima, ideološkim pretpostavkama i kulturno uvjetovanim gledištima; usredotočenost istraživanja samo na manifestno ponašanje ovisnika ili pak pokušaj objašnjavanja samo jednog dijela pojave ovisnosti. Različita su paradigmatska polazišta  u objašnjavanju etiologije i proces razvijanja ovisnosti (biomedicinska i klinička paradigma, modeli komorbiditeta,  samoizlječenja, razvojni modeli, javno-zdravstveni pristupi, višefaktorski modeli, promoviranja zdravlja "salutogenetic approach,  patogeni modeli, sociološka i ekonomska paradigma, tržišni modeli, interaktivni modeli,  hednonistička gledišta, humanitarno gledište i dr.).
O rasprostranjenosti problema možemo zaključiti i s obzirom na poznate "registrirane" slučajeve ovisništva. Prema podacima iz registra osoba liječenih zbog zloupotrebe psihoaktivnih droga tijekom perioda od 2000. – 2017. godine (http://www.hzjz.hr/ovisnici/registar.htm) registriran je značajan porast  osoba liječenih zbog ovisnosti o psihoaktivnim drogama u zdravstvenim ustanovama (tablica 1).

Tablica 1. Osobe liječene u zdravstvenom sustavu zbog zloupotrebe droga od 2000. do 2017. godine, Izvor: Epidemologija ovisnosti u Hrvatskoj, 2010. i 2017.)

Godina | Ukupno liječeni | Ukupno opijatni | Prvi put liječeni | Prvi put opijatni
2000. | 3,899 | 2,520 | 2,026 | 1,009
2002. | 5,811 | 4,061 | 2,067 | 846
2004. | 5,178 | 4,163 | 1,619 | 732
2006. | 7,428 | 5,612 | 2,001 | 877
2008. | 7,506 | 5,832 | 1,674 | 769
2009. | 7,733 | 6,251 | 1,482 | 667
2016. | 7106 | 5953 | 771 | 178
2017. | 7157 | 5773 | 958 | 204

Podatci iz 2017.godine govore da je najviše osoba liječeno zbog konzumiranja opijata (80,7%), zlouporabe kanaboida (12,9%), ovisnost o amfetaminima (2,2%), barbituratima (1,9%), kokainu (1,6%). Uz tjelesne bolesti i poremećaje nastale uslijed konzumacije psihoaktivnih droga i alkohola, evidentirani su razni psihijatrijski komorbiditeti: poremećaji ličnosti i ponašanja odraslih – 17,9%, afektivni poremećaji (depresija) – 23%, poremećaj ponašanja uzrokovan alkoholom – 36,2%, shizofrenija – 11,2%.
S obzirom na spol većinu čine muškarci dominantno u životnoj dobi od 30 do 34 godine (15,9%) i od 35 do 39 godine (26,1%). Žene su zastupljene sa 21,5%  u  reproduktivnoj dobi od 30 do 34 godina, te od 35 do 39. godine, njih je 26%.  Razvidno je kako ovisnici  u sustav liječenje dolaze u različitoj životnoj dobni međutim veliki je broj ovisnika u reproduktivnim godinama (tablica 2). 

Tablica 2 Liječeni zbog zluopotrebe psihoaktivnih droga u 2017. godini prema dobi i spolu, Izvor: Izvješće o osobama liječenim zbog psihoaktivnih droga u Hrvatskoj u 2017.godini

| 2 0 1 7 . | 2 0 1 6. | | | | | |
| Muški | Žene | Ukupno | Ukupno | | | |
D O B | Broj | Udio% | Broj | Udio% | Broj | Udio% | Broj | Udio%
| Male | | Female | | Total | | Total |
A G E (yr) | No. | prop.% | No. | prop.% | No. | prop.% | No. | prop.%
< 14 god. | 0,7 | 24 | 0,3 | 14 | 0,2 | | |
15 - 19 g. | 340 | 5,8 | 95 | 7,5 | 435 | 6,1 | 350 | 4,9
20 - 24 g. | 330 | 5,6 | 88 | 7 | 418 | 5,8 | 378 | 5,3
25 - 29 g. | 394 | 6,7 | 89 | 7 | 483 | 6,7 | 558 | 7,9
30 - 34 g. | 935 | 15,9 | 272 | 21,5 | 1.207 | 16,9 | 1.390 | 19,6
35 - 39 g. | 1.536 | 26,1 | 329 | 26 | 1.865 | 26,1 | 1.922 | 27
> 40 g. | 2.342 | 39,7 | 383 | 30,3 | 2.725 | 38,1 | 2.494 | 35,1
UKUPNO - Total | 5.892 | 100 | 1.265 | 100 | 7.157 | 100 | 7.106 | 100

Prema podatcima o spolu i dobi liječenih ovisnika, u 2017.godini, većinu liječenih osoba čine muškarci. Omjer muškaraca i žena iznosi 4,7:1,0. Od ukupno 7.157 liječenih osoba bilo je 5.892 muškaraca (82,3%) i 1.265 odnosno 17,7% žena (2016. - 82,6%M: 16,4%Ž). U dobi do 19 godina sveukupno je bilo 459 osoba (6,4%) a godinu ranije 5,1%. Prema dobnim skupinama postoji sve manja razlika između muškaraca i žena. Kao i prethodne godine, najviše žena bilo u istoj dobnoj skupini kao i muškaraca. Muškarci su i dalje najbrojniji u skupini 35 do 39 godina (26,1%) kao i žene (26,0%).
Većina ovisnika na liječenje dolazi tek nakon više godina intenzivog konzumiranja psihoaktivnih droga ili alkohola. S obzirom na bračno stanje najveći broj od  ukupno registriranih ovisnika živi s drugim uživaocem droge u braku ili u izvanbračnoj zajednici (Grafikon 1 i tablica 3). 

Grafikon 1. Bračni status osoba liječenih zbog uporabe psihoaktivnih droga u Hrvatskoj u 2017. godini, Izvor: Izvješće o osobama liječenim zbog zlouporabe droga u Hrvatskoj u 2017. godini

Tablica 3 Osobe liječene zbog zlouporabe psihoaktivnih droga u 2017. godini koje imaju djecu prema bračnom statusu i  životu s drugim uživaocem psihoaktivnih droga, Izvor: Izvješće o osobama liječenim zbog zlouporabe psihoaktivnih droga u 2017. godini.
Živi s drugim uživaocem | | | |
Bračni status | Da | Ne | Nepoznato | Ukupno
U braku | 183 (42,4%) | 879 (39,5%) | 8 (25,8%) | 1070 (39,8%)
Neudana/ neoženjen | 49 (11,3%) | 379 (17%) | 8 (25,8%) | 436 (16,2%)
Razveden/a | 60 (13,9%) | 610 (27,4%) | 6 (19,4%) | 676 (25,1%)
Udovac/ica | 5 (1,2%) | 47 (2,1%) | 1 (3,2%) | 53 (2%)
Izvanbračna zajednica | 135 (31,3%) | 298 (13,4%) | 2 (6,5%) | 435 (16,2%)
Nepoznato | - | 12 (0,5%) | 6 (19,4%) | 18 (0,7%)
Ukupno | (100%) | (100%) | (100%) | (100%)

Sociološki to ukazuje na relativnu zatvorenost i međuovisnost ovisničke populacije, pri čemu su najviše ugrožena djeca u takvim obiteljima” (Katalinić, Kuzman, Pejak, Palavra, 2010: 23). Osim poznatih "registriranih " ovisnika potrebno uzeti i obzir i “tamne brojke kako bi se dobila pouzdanija socijalna slika. Od svih liječenih osoba njih 2688 (37,6 %) ima djecu. Ovo je jedan u nizu podataka koji, iako nije u potpunosti realan zbog velikog broja neregistriranih ovisnika, ukazuje na alarmantnost situacije, tj. na veliki broj djece koje žive i odrastaju u ovisničkim obiteljima. (tablica 4).

Tablica 4. Osobe liječene zbog zlouporabe droga u 2017. godini prema roditeljskom statusu, Izvor: Izvješće o osobama liječenim zbog zlouporabe psihoaktivnih droga u 2017. godini

Ima li djece | Muški spol | Ženski spol | Ukupno
Da | 2037 (34,6%) | 651 (51,5%) | 2688 (37,6%)
Da, oduzeta roditeljska prava | 30 (0,5%) | 31 (2,5%) | 61 (0,9%)
Nadzor nad roditeljskim pravom | 4 (0,1%) | 5 (0,4%) | 9 (0,1%)
Ne | 3713 (63%) | 551 (43,6%) | 4264 (59,6%)
Nepoznato | 108 (1,8%) | 27 (2,1%) | 135 (1,9%)
Ukupno | 5892 (100%) | 1265 (100%) | 7157 (100%)

Prema roditeljskom statusu, ima više žena koje su majke (51,5%) od muškaraca očeva (34,6%). Ipak je 61 osoba izjavilo da su im oduzeta roditeljska prava ili se nad roditeljskim pravima provodi nadzor (9 osoba). Sama činjenica da su roditelji ili jedan roditelj ovisnici ne uvjetuje ograničavanje roditeljskih prava, ali zahtijeva učinkovit nadzor sustava socijalne skrbi, kako ne bi došlo do zanemarivanja ili zlostavljanja djece. Pitanje kvantitete i kvalitete nadzora također je jedno od onih koji se mogu postaviti prilikom razmatranja deklarativnog i realnog stanja.

Marginaliziranje problema djece suovisnika

Djeca koja odrastaju u obitelji gdje su jedan ili oba roditelja ovisnika spadaju u višestruko rizičnu kategoriju djece.  Karakteristike rizičnih obitelji upravo su loši međusobni odnosi i komunikacija, slaba emocionalna povezanost, nedostatak brige, podrške i ukjučenosti u život djeteta, manjak nadzora i kontrole nad djetetom, neprimjereno discipliniranje djeteta koje često uključuje i fizičko zlostavljanje i maltretiranje, općenito nedostatak roditeljske brige i podrške. U rizičnim obiteljima često dolazi do obiteljskog nasilja, između roditelja međusobno ali i u odnosu prema djeci. Uzroci nasilja u takvim obiteljima mogu proizlaziti iz ekonomskih poteškoća, egzistencijalne bijede, bračnih konflikta, kumuliranja stresa ili fizičkih ili psihičkih poteškoća  koju konzumacija psihoaktivnih droga ili alkohola (ili apstinencija) potenciraju. 
Roditelji ovisnici o psihoaktivnim drogama ili alkoholu izloženiji su poboljevanju od različitih bolesti te razvijanju brojnih fizičkih, bioloških problema i promjena u ponašanju.„Neki roditelji izloženi različitim vrstama bolesti pokazuju nedovoljnu odgovornost ili pak ovisnost o pomoći drugih. Drugi manifestiraju neodgovornost, okrutnost, nemilosrdnost, nasilnost, egoističnost, labilnost ili ekstremnu tvrdoglavost“ (Rosić, Zloković, 2002: 95). Dijete koje odrasta u takvoj obitelji razviti će brojne neprimjerene obrasce ponašanja te poteškoće na emocionalnoj, psihičkoj i socijalnoj razini.
S kojeg god aspekta polazili – obiteljskog,  odgojno-obrazovnog, socijalnog,  pravnog  predugo su potrebe i dobrobit djece u obiteljima ovisnika bile zanemarivane. Čak i stručnjaci za probleme ovisnosti iz brojnih udruga i centara koji se tim problemima bave, smatraju se nedovoljno educirani i sposobni suočavati se i baviti se istovremeno i roditeljima ovisnicima i njihovom djecom pa su se fokusirali na odrasle. Utjecaj roditeljske ovisnosti na djecu jest područje podložno brojnim raspravama. Studija McKeganeya, Barnard i McIntosha (2002) „Plaćanje cijene roditeljske ovisnosti: upoznavanje potreba djece roditelja ovisnika“ temelji se na podacima preuzetim iz kvalitativne studije o oporavku ovisnika o drogama. U toj studiji, 70 liječenih ovisnika o heroinu s područja Škotske je intervjuirano tijekom procesa rehabilitacije i liječenja. Intervju je bio slobodan, a ispitanici su detaljno opisivali proces njihovog oporavka. Ispitanicima je napomenuto da prema subjektivnom dojmu istaknu iskustva koja su pozitivno ili negativno utjecala na proces njihovog oporavka, s kojim su se izazovima susretali tijekom oporavka, kojim "metodama i strategijama" su se morali koristiti kako bi ostali „čisti“ i kakvu su pomoć imali (je su li je uopće imali), od strane klinika i sličnih ustanova/udruga koje se bave pružanjem pomoći ovisnicima (McIntosh, Barnard, McKeganey, 2002). Uzorak ispitanika je stvoren na temelju nekoliko metoda: snowball metoda (25 ispitanika), podaci institucija za rehabilitaciju o bivšim ovisnicima koji su koristili njihove „usluge“ (17 ispitanika) te oglasi u novinama (28 ispitanika). Prosjek godina konzumiranja droga je 9,3 godine te je 52% ispitanika bilo ženskog roda. Prosječno vrijeme prestanka konzumacije droge bilo je 4,3 godine. Manje od polovice ispitanika (30) su roditelji koji su često u opisima svoje ovisnosti, procesa liječenja i općenito utjecaja droge na njihov život spominjali i utjecaj iste na živote njihove djece.
Roditelji su opisivali razliku između života i interakcije s djecom nakon liječenja u odnosu na život za vrijeme ovisnosti. Opisani kontrast dijelom omogućava uvid na jedan aspekt utjecaja roditeljske ovisnosti na djecu. Najočitiji način i situacije u kojima se manifestirao utjecaj ovisnosti roditelja na živote djece je trošenje novaca i prihoda domaćinstva na pribavljanje droge, radije nego na osiguravanje djetetu udobnog i zdravog okruženja:
	„Što su mi više ljudi govorili da imam problem, to sam ga ja više poricala. Desilo se to jedne noći, kada sam već prodala sav namještaj u kući i djeca su stvarno umirala od gladi, a ja sam, umjesto da odtrčim njima pribavit hranu, odtrčala sebi pribaviti drogu. Na kraju mislim da me sustigao sram i krivnja.“ (Pauline)  

Ovisnost narušava strukturu i stabilnost obitelji u vidu dnevnog funkcioniranja i rutina (primjerice, vrijeme obroka, odlaska na spavanje, odvođenja i dovođenja djece u i iz škole):
	„Čini se da jedina stvar koja mi je bila na pameti je bila droga – kako, gdje, od koga i na koji način ću ju nabaviti. A zapravo sam se trebala brinuti o tome što ću djetetu dati za doručak, ručak, gdje je sada i je li dobro. (Angela) 

Ispitanici su bili svjesni negativnog načina na koji je njihova ovisnost utjecala na sposobnost da djeci budu uzori na koje se trebaju ugledati. Ovisnost je ugrožavala roditeljske kompetencije i vještine kao što se njihovo ponašanje manifestiralo na razvoj djece:
	„Nisam htio da djeca slijede moje stope i moj primjer. Znam da je život koji sam vodio bio jedini koji su vidjeli i za koji su znali. To je bio način života koji su mislili da je prihvatljiv te koji bi i oni vjerojatno jednog dana vodili. Bojao sam se za njih, stvarno sam se bojao.“ (Ian)

Kao jedna u nizu posljedica roditeljske nemarnosti i nemogućnosti izvršavanja roditeljskih dužnosti djeca su preuzela kvazi-odrasle dužnosti, brigu o sebi ali i mlađoj braći i sestrama ukoliko su ih imali (djeca suovisnici):
	„Mislim da mi je činjenica što sam imala svog malog dječačića uz sebe puno pomogla. Istovremeno sam znala da uništavam njegov život. Osjećala sam se bespomoćno u vezi toga, ali ipak je postojao mali dio mene koji je htio biti „tu“ za njega, biti odgovoran i sl. On se u potpunosti brinuo sam za sebe, baš kao odrasla osoba, sa samo četiri godine. Ponašao se toliko odraslo da sam pomišljala kako je on sasvim u redu i kako me zapravo ne treba. Situacija je došla do faze kada se morao početi brinuti i za svog mlađeg brata. Takoreći, morao se igrati „mamice i tatice“. Ustao bi se ujutro i pripremio si svoju bočicu za doručak jer su mamica i tatica ležali u krvetu devastirani od noći prije. Tako da moje drigiranje je stvarno utjecalo na starijeg sina.“ (Jane).

Iako su neki roditelji naveli da su od djece pokušali i trudili se, sakriti činjenicu ovisništva, očigledno je bilo je mnogo situacija kada su djeca svjedočila njihovom konzumiranju droge ili od strane drugih osoba koje su ih posjećivale u kući:
	„Družila sam se s ljudima koji su ubrizgavali drogu, i ja sam to radila. Tada sam uzimala temazepam, valium, LSD, zapravo što god mi je bilo pri ruci. Nisam ni jela ni spavala, kuća je bila u katastrofalnom neredu, ljudi su dolazili u nju u bilo koje doba dana ili noći, često smo imali zabave. Život koji sam tada vodila je bio odvratan, a i zastrašujuć jer je cijelo vrijeme uz mene bio moj mali sinčić koji je vidio sve što se događalo oko njega.„ (Eileen)

	„Uvijek sam govorila da se neću „bosti“ pred djetetom, svi to uvijek govore. Ali vidite, ako je došlo do toga da mi je uletio u kupaonicu dok sam ubrizgavala, nebih izvadila iglu iz ruke. Vidio je dosta toga, i pribor za ubrizgavanje, i otopinu i kako ju ubrizgavam.“ (Sharon)

	„Još dan danas nemogu naći riječi koje bi opisale kako sam se osjećam u vezi toga da je vidio stvrai koje nije trebao za vrijeme odrastanja. Dok su ljudi ubrizgavali drogu, on je bio u svojoj sobi. Ali ako nije htio tamo ostati, mogao je slobodno ušetati u prostoriju gdje smo mi sjedili s iglama u rukama. Vidio je previše stvari koje nije smio i nije trebao, i zbog toga se najviše osjećam krivim.“ (Mark)

Prema izjavama ispitanika djeca su svjedočila konzumaciji droge roditelja, a neki su posvjedočili i raznim aktivnostima dilanja droge:
	„Susretala sam se s ljudima koji su sa sobom vodili djecu dok su išli nabavljati drogu i to mi se stvarno gadilo. S vremenom sam počela misliti kako nema drugog načina da se to obavi, ali sada kada se toga prisjetim, nikada joj to iskustvo nebi mogla ponovno priuštiti“ (Judy)

Djeca koja su pratila svoje roditelje na susrete razmjene doge bila su i neposredno izložena rizicima i opasnostima narko-svijeta. Budući da se dilanje droge odvija često i kasno tijekom noći, očito je kako je djetetova dnevna i noćna rutina bila opasno iskrivljena. Djeca koja su neposredno posvjedočila i posredno sudjelovala u svijetu dilanja i konzumiranja droge, očito su posjedočila i efektima droge na ponašanje roditelja, točnije promjene u ponašanju uslijed konzumacije ili apstinencije od droge:
	„Dok sam „bila na“ speedu, bila sam sretna s djecom, ali sada vidim da je to bila lažna sreća. Također, moja briga za njih je bila lažna, jer u trenucima kada nisam „bila na“ speedu postajala sam nerzovozna i razdražljiva u njihovom prisutstvu. A onda kada bi opet postala sretna, primjetili bi razliku, ali je ne bi mogli shvatiti, ako znate na što mislim. Činjenica da sam bila takva majka mi je grozna. (Maggie)

	„U periodu drogiranja, ako se dogodilo da sam dva dana bez droge, iskaljavala sam se na svojoj djeci. Sjećam se da bi se okrenula prema njima i vikala kako su oni krivi što trenutno nemam droge. Ako bi prigovorili i za najmanju sitnicu, zgrabila bih ih za vrat. Ne bi ih tukla jer sam negdje u pozadini uma znala da sam u ja kriva a ne oni. Zašto bi oni trebali trpiti za nešto za što nisu krivi?“ (Brenda)
  
Kao posljedica odrastanja u domu gdje je prisutna konzumacija i preprodaja ilegalnih droga, djeca roditelja ovisnika često imaju uvjetno rečeno «naklonjeniji» stav prema ovoj pojavi kao i puno veće znanje o njima nego li njihovi vršnjaci koji nisu odrasli u takvom okruženju:
	„Ovako je i za djecu bolje. Sada se igraju vani u dvorištu, u poljima, idu u ribolov i rade ostale stvari koje nikada nebi imali prilike raditi da smo ostali u Edinburghu...prije par dana u kući je bilo nekoliko djece i Colin, moj mlađi sin je pušio „hašiš“. Jedna od djevojčica, koja ima otprilike dvanaestak godina ga je upitala ga je što je to. Colin ju je pogledao u stilu „Pa svi bi trebali znati što je to“. Sljedeći dan smo za ručkom imali raspravu o tome – shvatila sam da on uopće nije svijestan da je hašiš droga, mislilo je da je to nešto normalo, nešto što svi rade. Pa kako i ne bi kada su u svim kućama u kojima je bio  u Edinburghu, svi pušili hašiš ili neku drugu ilegalnu supstancu. To samo pokazjuje kako sam ih odgojila. Ali tada nisam shvaćala da im radim nešto loše.“ (Judy)  

U ovom istraživanju postoje i iskazi o neposrednoj ugroženosti djece posebno u situacijama „obračuna“ roditelja ovisnika i dilera. Djeci se i neposredno prijetilo nasiljem kako bi se natjeralo roditelja da plati dugove. Postoji mogućnost da je roditelj ovisnik bio u nemogućnosti zaštititi svoje dijete I od drugih potencijalno opasnih situacija:
	„Moj najstariji sin je imao masnice na licu i mislim da su one nastale od strane mog partnera, ali ja sam bila previše „izvan sebe“ kako bi primijetila da se to događa. Samo se držim toga, što se moglo dogoditi u odnosu na ono što se sve moglo dogoditi.“ (Kathleen)

Djeca ovisnika bila su izložena verbalnom, emocionalnom a ponekad i fizičkom nasilju od strane svojih vršnjaka kada se saznalo da su im roditelji ovisnici:
	„Želim biti u mogućnosti svojoj djeci pružiti dobar život. Ne želim da na mamu i tatu gledaju kao na narkomane. Ne želim da moraju patiti u školi ili negdje drugdje zbog našeg drogiranja.“ (Gerry)

Za mnoge ovisnike jedini način da si priskrbe financije potrebne za nabavljanje droge je kroz kriminalne radnje, krađe, prostituciju ili pak provaljivanje. Kada je jedan ili oba roditelja sklon takvom ponašanju, postoji visok rizik da dijete koje je u ranoj dobi izloženo tomu razvije sklonosti ka kriminalu a odbojnost prema službama koje ga sprečavaju i sankcioniraju: 
	„Moj najstariji sin je često bio po zatvorima samnom. Vodila bi ga sa sobom kada sam išla krasti, a kada bi me uhvatili i zatvotili i on bi bilo u zatvoru samnom. Tada bi moja majka morala dolaziti u policijsku stanicu i njega „izvlačiti“ odatle.“ (Fiona)

Ispitanici su u intervju otkrili i kako su tijekom perioda ovisništva često bili odvojeni od svoje djece. Brojni su uzroci tomu, a najčešći su – odluka suda o skrbništvu nad djecom i preuzimanje djece na državnu skrb, tj preuzimanje od strane socijalne službe. Takva odvajanja su potencijalno vrlo stresna i za dijete i za roditelja:
	„Bio je pravo mučenje kada sam išla posjećivati svoju djecu. Kada su me vidjeli, mislili su kako napokon idu kući. Najgore mi je bilo kada sam im morala reći kako još nije došlo vrijeme da se vrate. Ono što je situaciju činilo još gorom jest da su bili smješteni kod različitih obitelji, stariji sin kod jedne a mlađi kod druge obitelji, tako da čak nisu bili ni zajedno u tim mučnim vremenima. A kada sam odlazila po završetku posjeta, oni bi vrištali i plakali i vješali mi se oko nogu dok ih je socijalni radnik doslovno čupao od mene. Sjećam se kako sam tada razmišljala kako to nemogu više podnijet, kako ne mogu gledati kako se pate. To me razdiralo iznutra.“ (Paula)

Jedno od malobrojnih istraživanja problema ovisništva s obzirom na život i funkcioniranje djece je pokazalo kako djeca roditelja ovisnika trpe brojne posljedice njihove konzumacije -  često imaju pristup ilegalnim supstancama, izložena su svijetu bijede, siromaštva, kriminalnih radnji i aktivnosti a nerijetko i posrednom ili neposrednom fizičkom nasilju. Vrlo često su zanemarivana te zlostavljana – verbalno, emocionalno i fizički. Zbog ovisnosti roditelja i njihove nemogućnosti za primjerenu brigu i skrb, narušena je djeci prijeko potrebna dnevna rutina te osjećaj poznatosti i sigurnosti u domu. Razvidno je kako su djeca roditelja ovisnika u velikom riziku da i sami postanu ovisnici.
Životni problemi djece čiji su roditelji ovisnici su teški.  Međutim unatoč činjenice da se roditelji nisu u stanju primjereno brinuti o njima niti socijalna okolina i institucije od kojih je realno očekivati zaštitu i pomoć ne pokazuju očekivanu skrb. Navodimo neke primjere koji govore o tome:
	       Na području Osijeka 74 djece živi s roditeljima narkomanima( 01.07.2011.)		 Česti su napisi o iskustvima roditelja čija su djeca upala u pakao droge.  No, malo se obraća pozornost o situacijama kada dijete odrasta uz roditelje narkomane. Takva su djeca nerijetko prepuštena sama sebi, boje se potražiti pomoć ili ne znaju kome se obratiti. 
Od dr. Marije Kribl, voditeljice Centra za prevenciju i liječenje ovisnosti Osječko-baranjske županije, doznajemo kako čak 74 malodobne djece na području županije ima jednog ili čak oba roditelja narkomana! Sve su to opijatski ovisnici, a većina tih obitelji, oko 70 posto, živi na području Grada Osijeka.  Od toga 21 dijete ima oba roditelja ovisnika, 45 djece ima oca ovisnika, a osmero majku ovisnicu - kazala je doktorica Kribl, zaključivši kako je riječ o sve izraženijem problemu koji hitno zahtijeva pozornost. Kako se može pomoći toj djeci i što društvo može učiniti objašnjava Zorica Wild, voditeljica Obiteljsko-pravne zaštite u osječkom Centru za socijalnu skrb.
Kada saznamo da dijete živi u obitelji u kojoj je jedan od roditelja narkoman, izlazimo na teren i provjeravamo situaciju, postoji li i kakva je briga o djetetu, šalje li se redovito u školu ili vrtić. Temeljem toga donosimo odluku o pokretanju nadzora nad roditeljskom skrbi ili o pokretanju postupka privremenog oduzimanja djeteta roditeljima. U slučaju da su oboje roditelja narkomani, oduzimanje djeteta je obvezno - kazala je Zorica Wild, dodavši da se u slučaju oduzimanja dijete povjerava ustanovi, udomiteljskoj obitelji ili rodbini……..

U nastavku članka razvidno je da ustanove međusobno službeno ne komuniciraju niti razmjenjuju informacije što je za neku djecu pogubno.  Neka djeca bez pomoći struke žive s roditeljima ovisnicima godinama postajući i sami ovisnici:

………Informaciju da je neki roditelj narkoman socijalni radnici od zdravstvenih ustanova tako dobiju jedino u slučaju kada se novorođenče rodi s apstinencijskom krizom. Međutim, što je s ostalim slučajevima, primjerice, ako netko od roditelja postane ovisnik dok je dijete malo? Tada socijalni radnici mogu doznati jedino ako se netko od bližnjih ili susjeda odluči to im prijaviti, ako je u školi ili vrtiću primijećeno da je dijete zapušteno ili od policije koja im daje obavijesti o intervencijama u svim oblicima obiteljskog nasilja. Prema tome ispada kako se sve prepušta slučaju, jer sve su to uglavnom situacije kada problem počne izmicati kontroli i kada je dijete već doživjelo traume zbog poremećenih odnosa u obitelji te je zanemareno, a nerijetko i zlostavljano.  http://www.skolica.org/modules.php?name=News&file=print&sid=1576) 

Raspoznavanje droga
 Proteklih se godina Zorica Wild kao socijalna radnica susrela s raznim situacijama u kojima su djeca odrastala uz roditelje narkomane. Prije nekoliko godina imali su nadzor u jednoj obitelji gdje je dijete osnovnoškolskog uzrasta znalo raspoznati apsolutno sve vrste droga! Također, zabilježene su i situacije gdje je dijete narkomana već u srednjoj školi i samo registrirano kao narkoman. 
http://www.skolica.org/modules.php?name=News&file=print&sid=1576)

Mnoge bebe rađaju se s teškim apstinencijskim krizama i napuštene od svojih majki ovisnica: 
Neodgovorne majke ovisnice u zadarskoj bolnici - bebe u teškoj apstinencijskoj krizi    (08.01.2010.)
Teška ovisnica o heroinu, 30-godišnja Zadranka nedavno je u zadarskoj bolnici rodila prvo dijete. Iza sebe ima 12-godišnji narkomanski staž, cijelu trudnoću nije se prestajala drogirati, čak ni kad je primljena u bolnicu, međutim to je skrivala od liječnika. Da je majka ovisnica u bolnici su shvatili po teškoj apstinencijskoj krizi koju je dijete prolazilo nakon rođenja. Kad su je pitali želi li dijete, odbila ga je uzeti. Potpuno nesvjesna - Ne znam kako sam ostala trudna, nisam ni svjesna da sam rodila, niti se ičega sjećam. Ja ga mogu podragati, ali nemam prema tom djetetu nikakvih emocija, kao da je tuđe - rekla je majka koja je nakon poroda otišla na liječenje u komunu………. 
……… Godišnje u rodilištu imamo desetak takvih majki, međutim one uglavnom nisu registrirane ovisnice, niti to žele priznati kad ih primimo u bolnicu. O čemu se radi, shvatimo tek nakon poroda kad vidimo simptome ovisnosti kod tek rođene bebe. To su strašne slike, dijete ima konvulzije, ne prestaje plakati, preznojava se. Bebu odmah odvajamo od majke i počinjemo s terapijom - kaže šef zadarske Ginekologije dr. Branko Dukić, koji priznaje kako većina majki ovisnica ni u rodilištu ne želi prekinuti uzimanje droge. 
(preuzeto s
http://www.slobodnadalmacija.hr/Hrvatska/tabid/66/articleType/ArticleView/articleId/86799/Default.aspx)

Realno je očekivati da pravosuđe iskoristi sve legalne mehanizme u zaštiti djece. Slučaj koji navodimo upućuje na ozbiljne propuste zbog kojih su djeca izložena traumama ne samo uslijed života s roditeljima ovisnicima nego i uslijed nemara institucija koje – odlučuju o djetetovoj daljnjoj “sudbini”:

Pet slučajeva koji su šokirali pravobraniteljicu: Dijete provelo u Domu 7 godina zbog sudskih gafova! (12.04.2011.)

Dijete dali ocu narkomanu 
Dijete, čija je majka lišena roditeljske skrbi, a otac narkoman ga je priznao tek nakon sudske odluke, cijeli svoj život - punih sedam godina - provelo je u domu jer sud ocu nije oduzeo roditeljsku skrb. Tako dijete nije moglo na posvojenje, a sud je također u više navrata odbacio stručno mišljenje Centra za socijalnu skrb da se dijete smjesti kod udomitelja. Objašnjenje suda: treba čekati, jer možda će otac biti spreman odbaciti ovisništvo o drogama i stvoriti pretpostavke za život s djetetom! (preuzeto s http://www.jutarnji.hr/mila-jelavic--dijete-provelo-u-domu-sedam-godina-zbog-sudskihgafova/938280/)

Zaključak:
U Republici Hrvatskoj kao i širim prostorima ne postoje sustavne studije problema djece roditelja ovisnika koja nerijetko iako maloljetna preuzimaju  brigu o svojim roditeljima. 
U pružanju skrbi i brige za djecu suovosnike, osim roditelja ovisnika zakazuje i sudsko-pravni sustav, socijalne službe, pravobraniteljstvo za djecu te odgojno-obrazovne ustanove ali i druge institucije odgovorne u pružanju zašite i pomoći djeci čine propuste. Ovo kod djece umjesto očekivane primjerene pomoći potencira nove traume. Logično je pretpostaviti kako u takvim okolnostima djeca roditelja ovisnika često ostaju prepuštena na brigu samima sebi, nerijetko «ulici» i drugim odraslim osobama koje njima manipuliraju ili ih izlažu nemoralu i nasilju. 
Unatoč različitim konvencijama i zakonima, nacionalnim strategijama te institucijama koje se najčešće nesustavno, formalno, povremeno  i «prigodno» bave zaštitom dječjih prava i pružanjem pomoći djeci u riziku, uočava se «socijalno sljepilo»  koje nastaje nečinjenjem i ignoriranjem problema djece roditelja ovisnika. Upravo takvo životno okruženje koje «negira i ne vidi» probleme jedne od vulnerabilnih skupina djece stvara nove potencijalne ovisnike, osobe sklone kriminalnom miljeu, psihički oboljele osobe i vjerojatno buduće rizične roditelje. Takvo je stanje u potpunosti u srazu s onim propisanim i deklarativnim koje ističe obveznost  primarne prevencije, interveniranja i zaštite djece u riziku. Problemu ovisništva koje je prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji (WHO) definirano kao bolest ne pristupa se adekvatno definiciji, a za djecu roditelja ovisnika ne postoje evaluirani i stručno utemeljeni programi sustavne pomoći kojom bi se traumatiziranoj djeci primjereno situaciji pomoglo. Od odgojno-obrazovnih ustanova (predškolske, osnovnoškolske i druge), zdravstvenih, socijalnih nadasve očekuje se da djeci u riziku pristupe profesionalno i humano a to se u podjednakoj mjeri odnosi i na djecu čiji su roditelji ovisnici. Iz podataka koje u radu navodimo moguće je zaključiti (uvažavajući tamne brojke) kako u Hrvatskoj postoji čak 197,000 djece roditelja ovisnika o čijim životima i sudbinama recentna znanstveno-stručna literatura «ne govori gotovo ništa». Rastući društveni i pedagoški problem ovisništva i fenomen «socijalnog sljepila» o kojem se u radu govori zahtijeva humano-razvojni holistički pristup kako bi se pristupilo iznalaženju preventive ali i primjerene skrbi i rehabilitacije djece roditelja ovisnika. Za sada problemu se pristupa uglavnom birokratski, voluntaristički i stihijski, a posljedice s obzirom na individuu i društvo su nesagledive.
Literatura:
Baklaić, Ž., Dečković-Vukres, V., Kuzman, M. (2010), Hrvatski zdravstveno-statistički ljetopis za 2009. godinu – Registar osoba liječenih zbog zlouporabe psihoaktivnih droga, Hrvatski zavod za javno zdravstvo, Zagreb

Barnard, M., McKeganey, N., (2004), The impact of parental problem drug use on children: what is the problem and what can be done to help? Addiction  99 (3), 552-559

Čudina-Obradović, M., Obradović, J., (2006), Psihologija braka i obitelji. Zagreb: Golden marketing – Tehnička knjiga  

Kuzman, Katalinić, Pejak, Palavra, (2010), Epidemologija ovinsosti u Hrvatskoj. Zagreb: Hrvatski zavod za javno zdravstvo

Kuzman, Katalinić, Pejak, Palavra, (2010), Izvješće o osobama liječenim zbog zlouporabe psihoaktivnih droga u Hrvatskoj u 2009. godini. Zagreb: Hrvatski zavod za javno zdravstvo

McKeganey, N., Barnard, M., McIntosh, J., (2002), Paying the price for their Parents' Addiction: meeting the needs of the children of drug-using parents. Drugs: education, prevention and policy, 9 (3), 233-246

Rosić, V., Zloković, J. (2002), Prilozi obiteljskoj pedagogiji, Rijeka:  Graftrade 

Zloković, J., Dečman-Dobrnjič, O., (2008), Djeca u opasnosti! – odgovornost obitelji, škole i društva. Zagreb: Hrvatski pedagoško-književni zbor

INTERNET IZVORI

Hrvatski zavod za javno zdravstvo (2018) Izvješće o osobama liječenim zbog zlouporabe psihoaktivnih droga u Hrvatskoj u 2017. godini, preuzeto s https://www.hzjz.hr/wp-content/uploads/2018/11/Ovisni_2017.pdf 20.02.2019.

Hrvatski zavod za javno zdravstvo (2017) Izvješće o osobama liječenim zbog zlouporabe psihoaktivnih droga u Hrvatskoj u 2016. godini, preuzeto s https://www.hzjz.hr/wp-content/uploads/2018/05/DROGE_2016_Izvjesce.pdf 20.02.2019.

Jutarnji list: Pet slučajeva koji su šokirali pravobraniteljicu: Dijete provelo u Domu 7 godina zbog sudskih gafova!, http://www.jutarnji.hr/mila-jelavic--dijete-provelo-u-domu-sedam-godina-zbog-sudskih-gafova/938280/, preuzeto, 09.07.2011.

Skolica, Vijesti: Na području Osijeka 74 djece živi s roditeljima narkomanima, http://www.skolica.org/modules.php?name=News&file=print&sid=1576, preuzeto 09.07.2011.

Slobodna Dalmacija: Zadar: beba u teškoj apstinencijskoj krizi zbog majčine ovisnosti o heroinu, http://www.slobodnadalmacija.hr/Hrvatska/tabid/66/articleType/ArticleView/articleId/86799/Default.aspx, preuzeto 09.07.2011.

Jutarnji list: Otac curice (4) otrovane kokainom: 'Supruga i ja smo se malo drogirali, ostatak bacili u smeće' https://www.jutarnji.hr/vijesti/crna-kronika/slucaj-kakav-se-ne-pamti-otac-curice-4-otrovane-kokainom-supruga-i-ja-smo-se-malo-drogirali-ostatak-bacili-u-smece/5109374/  preuzeto 20.02.2019. 

Net.hr: Iskrena ispovijest bivše narkomanke: ‘Trebao mi je netko s kim ću razgovarati’ https://net.hr/magazin/zivotne-ispovijesti/iskrena-ispovijest-bivse-narkomanke-trebao-mi-je-netko-s-kim-cu-razgovarati/  preuzeto 20.02.2019.

Express: Majke ovisnice: "Rađale smo drogiranu djecu" https://www.express.hr/life/majke-ovisnice-radale-smo-drogiranu-djecu-1176  preuzeto 20.02.2019.

Express: "Bolove sam liječila heroinom, koja sam ja glupača..." https://www.express.hr/life/bolove-sam-lijecila-heroinom-koja-sam-ja-glupaca-672  preuzeto 20.02.2019.

Hrvatski zavod za javno zdravstvo (2018) Izvješće o osobama liječenim zbog zlouporabe psihoaktivnih droga u Hrvatskoj u 2017. godini preuzeto s https://www.hzjz.hr/wp-content/uploads/2018/08/DROGE_2017.pdf  20.02.2019.

Hrvatski zavod za javno zdravstvo (2017) Izvješće o osobama liječenim zbog zlouporabe psihoaktivnih droga u Hrvatskoj u 2017. godini preuzeto s https://www.hzjz.hr/wp-content/uploads/2018/05/DROGE_2016_Izvjesce.pdf  20.02.2019.

Jutarnji list: Nevjerojatna preobrazba 'nisam mogla dopustiti da mi uzmu bebu' Ispovijest ovisnice koja je koristila 20 grama heroina dnevno, a sada je sretna i zdrava majka male djevojčice. Preuzeto s https://www.jutarnji.hr/life/zivotne-price/nisam-mogla-dopustiti-da-mi-uzmu-bebu-ispovijest-ovisnice-koja-je-koristila-20-grama-heroina-dnevno-a-sada-je-sretna-i-zdrava-majka-male-djevojcice/7356387/  21.02.2019.

24 sata: Rodila ovisnike o heroinu: 'Bez droge ne mogu, ali ni bez djece' preuzeto s https://www.24sata.hr/news/rodila-ovisnike-o-heroinu-bez-droge-ne-mogu-ali-ni-bez-djece-513498  21.02.2019.